Vajon nekem is Fidesz-fóbiám van?
2024. május 29. – 18:33
![Vajon nekem is Fidesz-fóbiám van?](https://assets.telex.hu/images/20240529/1716996582-temp-mbnnKA_hero-normal:xl.jpg)
Elmélkedés Csoma Botond elsőre cinikusnak hangzó reakciójáról, melyet a vele egyet nem értőkhöz vágott nem is olyan rég.
Bár elsőre pusztán cinikusnak, reduktívnak és manipulatívnak hangzott Csoma Botond azon reakciója, amelyet vitapartnereihez vágott hozzá a legutóbbi Transtelex Dialógon, mégis örvendek, hogy szóba hozta a Fidesz-fóbiát. Hisz az látszólag mindent megmagyaráz, és huszárvágásként cáfolja a folyóiratnyi ellenérvet, amelyet évek gondos munkájával alapoztak meg legnevesebb társadalomkutatóink. Mert ráébresztett, hogy talán magam is abban szenvedek, csak eddig nem tudatosult bennem. Hála és köszönet érte, hisz – mint tudjuk – az önismeret az első, legfontosabb lépés az önazonosság és az egyéni fejlődés, a jobb emberré válás felé.
Gyorsan rá is kerestem a Google-n, hogy mit is jelent pontosan ez a szó: fóbia. Nem kellett sokat böngésszek, legelsőnek dobta a Wikipédiáról a definícióját: „A fóbia indokolatlan viszolygás vagy ösztönös félelem meghatározott tárgyaktól, helyzetektől vagy személyektől, amely(ek) igazolhatatlan voltát a személy is felismeri, de szabadulni nem tud tőle”.
Azonnal aha-élményem támadt. Ezt a szót kerestem! Viszolygás. Hát ezt érzem én, valahányszor a Fidesz-ről esik szó. Tagadhatatlanul stimmel. Ám a hosszú mondatból valami mégis hibádzott. Szöget ütött a fejembe az a két jelző, hogy indokolatlan és igazolhatatlan – mármint maga a viszolygás, a félelem. Elbizonytalanodtam.
Hogy vajon akkor volt-e indokolatlan és igazolhatatlan
bennem ez az érzés, amikor a Fidesz-lovagok a kereszténység védelmezőiként uszítottak minden szerencsétlen muzulmán ellen, aki a háború, éhínség, vízhiány elől menekültek, összemosva őket a legádázabb terroristákkal? Meg hogy mindezek mögött a gonosz amerikai Gyuri bácsi áll?
Vagy akkor, amikor – ugyancsak a kereszténység nevében – felszították az amúgy sem baráti közhangulatot a szexuális kisebbségekkel szemben, megtagadva tőlük a polgári egyenjogúságot, összemosva őket a pedofilokkal, meggyanúsítva őket azzal, hogy át akarják műteni a gyerekeinket?
Netán akkor, amikor épp a pedofilektől minket deklaratíve megvédő Fidesz-apparátus kegyelemben részesített egy ilyen ügyben érintett személyt, próbálta eltussolni, majd kiszúrta a szemünket egy lemond(at)ással, de semmilyen magyarázatot nem adott érte?
Vagy úgy általában azért, hogy a fél országot elosztotta a család és a barátok között, a fél sajtót megvette, a kritikus kultúrát és tudományt ellehetetlenítette, az ellenzéket megosztotta és elhallgattatta, a demokratikus állam fékeit felszámolta, diktatorikus vezetőkkel lépett szövetségre, miközben következetesen démonizálja a korábban áhított nyugati világot?
Hogy elvetette a kétely magvát a korábban alapvető erkölcsi kérdésekben: évek óta relativizálja a támadó felelősségét, és az áldozatot hibáztatja a háborúban, legutóbb pedig nem állt ki határozottan a népirtás és a háborús bűnösök ellen?
Hogy a folyamatos gyűlöletkeltéssel olyannyira megosztották és elmérgesítették a magyar társadalmat, hogy kölcsönös lincselésnek, kirekesztésnek teszik ki az őket ellenzőket, illetve saját követőiket is?
Bevallom, viszolygok most is. Hogy mi lesz a következő lépésük. Holokauszttagadás?
Nem is tudom. Lehet, hogy mégsem velem/velünk van a baj, kedves Csoma Botond, kedves RMDSZ? Mert indokolatlannak és igazolhatatlannak azért mégsem nevezném ezeket a félelmeket.
A szerző jogász, az uh.ro külső munkatársa, a BBTE Filozófia Intézetének doktorandusza.
Ez egy véleménycikk, amely nem feltétlenül tükrözi a szerkesztőség álláspontját. A Transtelexnél fontosnak tartjuk, hogy egy adott témáról az olvasóink minél több meglátást és érvelést megismerjenek. A vitafolyamban megjelent írásokat itt találják.
A Transtelex egy egyedülálló kísérlet
Az oldal mögött nem állnak milliárdos tulajdonosok, politikai szereplők, fenntartói maguk az olvasók. Csak így lehet Erdélyben cenzúra nélkül, szabadon és félelmek nélkül újságot írni. Kérjük, legyél te is a támogatónk!
Támogató leszek!