Tajvan új elnöke felszólította Kínát, hogy hagyjon fel a fenyegetőzéssel
2024. május 20. – 16:59
![Tajvan új elnöke felszólította Kínát, hogy hagyjon fel a fenyegetőzéssel](https://assets.telex.hu/images/20240520/1716200231-temp-BbKCfh_hero-normal:xl.jpg)
Hétfőn beiktatták a hivatalába Tajvan új elnökét, aki beszédében arra kérte Kínát, hogy hagyjon fel a katonai és politikai fenyegetésekkel. William Lai (Laj Cseng-tö) szerint a béke az egyetlen lehetőség, és Pekingnek tiszteletben kell tartania a tajvani nép döntését. Kína válaszul azt közölte, hogy Lai „veszélyes jeleket” küldött, amelyek a Tajvani-szoroson átívelő béke és stabilitás aláásására irányulnak. Lai beiktatási ünnepségét újságíróként a helyszínen, a tajvani elnöki palota előtti téren néztük végig.
A januári elnökválasztás idején részletesen írtunk a tajvani helyzetről. A helyi választásokat általában Kína és Amerika szembenállásának fényében szokás értelmezni, de a felfokozott retorika és a kínai fenyegetések ellenére a tajvani pártok külpolitikai céljai közti választóvonal ma már kevésbé éles, a választókat pedig jobban érdeklik a megélhetési kérdések – írtuk akkori elemzésünkben, amelyben a Tajvan és Kína közötti feszültségek hátterét is bemutattuk.
Multikulturális identitáskeresés esőlóval
Azt, hogy valami rendhagyó készül, már lehetett tudni az előző napok főpróbáiból – és leginkább abból, hogy a tér mellett egy hatalmas, tíz méter magas és héttonnás, virágmintás, kék testű, szivárványsörényű lófigura parkolt le. A beiktatásra érkező, Tajvant kevéssé ismerő nyugati újságírók egy része persze rögtön arra tippelt, hogy valamilyen LMBTQ-témájú performansz kelléke lehet. Ami nem is lett volna meglepő, hiszem a leköszönő elnök, Caj Jing-ven nemrég meghívta magához a RuPaul's Drag Race tévéshow győztesét, a tajvani Nymphia Wind drag queent, aki némileg abszurd módon a nacionalista, konzervatív Csang Kaj-sek portréja előtt lépett fel az elnöki palotában.
![Forrás: Tajvani Elnöki Hivatal](https://assets.telex.hu/images/20240520/1716213134-temp-kNCFEb_cikktorzs:xl.jpg)
![Forrás: Tajvani Elnöki Hivatal](https://assets.telex.hu/images/20240520/1716213185-temp-NDHKCh_cikktorzs:xl.jpg)
![Forrás: Tajvani Elnöki Hivatal](https://assets.telex.hu/images/20240520/1716213189-temp-PAHcmb_cikktorzs:xl.jpg)
![Forrás: Tajvani Elnöki Hivatal](https://assets.telex.hu/images/20240520/1716213192-temp-EJIPPD_cikktorzs:xl.jpg)
A kék ló valójában egy „esőló”, és az egyik tajvani kisebbségi népcsoport, a hakkák kultúrájából ered, és egy olyan, 1990-es évekbeli népszerű gyerekkönyv hőse, melynek szerzője egyébként Lai kormányának kulturális minisztere lesz. A tucatnyi ember által mozgatott, orrából és testéből is gőzt lövellő esőló csak egyike volt annak a rengeteg színes állat- és egyéb figurának, melyek az elnöki beiktatások történetében először Tajvan sokszínűségét, különféle kisebbségeinek kultúráját jelenítették meg. A figurák és az őket mozgató fellépők, valamint a sok száz táncos hol népi zenékre, hol hiphopra adta elő a koreográfiákat, de egy ponton még egy rockegyüttes is fellépett. A köztes időben pedig a tengerészgyalogság és más egységek katonazenekarai fújták az indulókat, és persze figuráztak hozzá a szuronyos puskáikkal – őket váltva bicikliző gyerekek, tigrisjelmezes táncosok és gólyalábon közlekedő óriásrákok érkeztek.
Ahogy sokat látott helyi újságírók és külföldi tudósítók mesélték, korábban az elnöki beiktatásokon az ország hivatalos színei – kék, fehér és piros – szerepeltek csak. A kisebbségi és népi kultúrák színeinek és motívumainak a beemelése az ünnepségbe egyértelmű újítás, és jól mutatja, hogy a Demokratikus Progresszív Párt (DPP) vezetésével az identitását kereső Tajvan, ha lassan is, de egy multikulturálisabb irányba mozdult el.
Eközben William Lai a japán gyarmati időkben épült elnöki palotában letette az elnöki esküt, majd elődjével és alelnökével az oldalán a színpadra léptek, és integettek a tömegnek. Mögöttük a tribünön állami és politikai vezetők, díszvendégek, míg a színpaddal szemben a meghívott vendégek és VIP-vendégek foglaltak helyet, köztük a DPP funkcionáriusai és szimpatizánsai.
![Forrás: Tajvani Elnöki Hivatal](https://assets.telex.hu/images/20240520/1716212479-temp-odGMcp_cikktorzs:xl.jpg)
A beiktatási ünnepségen sűrűn és visszatérően méltatták a leköszönő Caj Jing-vent, kiemelve, hogy ő volt nemcsak Tajvan, de egész Ázsia első megválasztott női vezetője. De ez a nyolc év egy másik fontos változást is hozott: a Kínával való élesedő konfliktus miatt muszáj volt megerősíteni Tajvan védelmi képességeit – amit jól demonstráltak a beiktatási ünnepségen a nemzeti színeket húzó vadászgépek, illetve az óriási tajvani zászlót húzó katonai helikopterraj. A legszürreálisabb jelenet talán az volt, ahogy a díszruhás tüzérek először tajvani rap, majd hard rock kíséretében készültek a díszlövéseket leadni.
Ezt a színes kavalkádot különféle delegációk tagjaként jó pár tucat európai, köztük sok közép-európai újságíró is végigkísérte. Két szlovák kollégával gyorsan meg is beszéltük, hogy valószínűleg a mi régiónkra jellemző, végtelenül unalmas, komolykodó és poros beiktatási ünnepségekre is jó hatással lenne, ha ebbe az irányba mozdulnának el.
Függetlenségpárti, de már kevésbé harcosan
Végül következett a frissen beiktatott elnök, William Lai beszéde. Jó előre szóltak, hogy alaposan oda kell figyelni a szóhasználatára és a hangsúlyaira, hiszen a külföldi tudósítók és a tajvani politikacsinálók egy jó része is arra volt kíváncsi, mit és hogyan mond majd a kommunista Kínai Népköztársaságról, amelynek külpolitikai alapvetése az „egy Kína-elv”, azaz hogy egy kínai állam létezik, és annak vezetője a Kínai Kommunista Párt, területének pedig elidegeníthetetlen része Tajvan.
Lai a magyar sajtóban leginkább a „függetlenségpárti” jelzőt kapja meg, és amire számítani lehetett, azt hozta is: a helyi kommentátorok rögtön kiszúrták, hogy míg elődje a (Tajvani-) „szoros két partja közti kapcsolatok” fordulatot használta leginkább – és ezzel retorikailag is kissé elmaszatolta az ellentétet –, addig Lai direkt módon Kínaként nevezte meg a Kínai Népköztársaságot. Hangsúlyozta a beszédében, hogy Tajvan a vezetése alatt tovább fogja erősíteni az önvédelmi-katonai erejét, és törekedni fog a diplomáciai kapcsolatok fejlesztésére a demokratikus országokkal, de Kínával is a béke megtartásán dolgozna, és egy stabil, kiszámítható kapcsolatot szeretne.
Ahogy a beiktatás után egy háttérbeszélgetésen az ellenzéki Tajvani Néppárt (TPP) egyik ismert törvényhozási képviselője megjegyezte: Lai már az elnökválasztási kampány idejére visszavett a korábban jóval harciasabb, Kína-kritikus retorikájából, azért, mert tudta, csak így lehet esélye a győzelemre. Az ellenzéki képviselőt ezért nem lepte meg, hogy Lai a beiktatási beszédében is ehhez tartotta magát – és a maga részéről a jövőben is arra számít, hogy Lai immár ezt a magához képest mérsékeltebb irányvonalat fogja vinni. Egy másik háttérbeszélgetésen, ahol nyugati nem-kormányzati szervezetek sokat látott Tajvan-szakértői ültek le külföldi újságírókkal, szintén elhangzott, hogy ők is leginkább a stabilitásra törekvést és a Caj Jing-ven-elnökséggel való kontinuitást várják. A nemzetbiztonsági kérdésekben ezt pontosan mutatja, hogy Lai szinte egy az egyben átveszi volt főnöke, Caj elnök nemzetbiztonsági stábját, melynek eddigi vezetőjéből hadügyminiszter lesz, az ő helyét pedig a volt külügyminiszter Joseph Wu veszi át – emelte ki az egyik nyugati szakértő.
Tajvanon belül is lesz mit megoldania
Miközben a nemzetközi közvéleményt leginkább csak a kínai–tajvani szembenállás érdekli, magukat a tajvaniakat sokkal inkább foglalkoztatják azok a gazdasági, belpolitikai és kulturális-történelmi feszültségek, melyek szintén nem kevés egyensúlyozást igényelnek Lai elnöktől. Ahogy egy TPP-s ellenzéki képviselő szabatosan elmagyarázta: egy tajvani fiatalnak ma nagyjából harminc évet kellene dolgoznia ahhoz, hogy egy normálisabb tajpeji lakást meg tudjon magának vásárolni – úgy, hogy ebben a harminc évben egyetlen tajvani dollárt sem költ.
Rengeteg diplomáciázásra lesz szüksége az új kormánynak a belpolitikában is, hiszen a parlament funkcióját betöltő törvényhozó jüanban a DPP ha minimálisan is, de kisebbségbe szorult. Az indulatok pedig az elmúlt napokban olyannyira elszabadultak, hogy az egyik képviselő világhírnévre szert téve egyszer csak felkapta a szavazásra benyújtott törvény kinyomtatott példányát, és hogy annak elfogadását megakadályozza, amerikai focira hajazó stílusban szaladt ki vele az ülésteremből:
Az ellenzéki TPP, valamint a Tajvant a Kínai Köztársaság alapításától évtizedeken át megszakítás nélkül uraló Kuomintang (KMT) ugyanis úgy akarja az új elnök mozgásterét leszűkíteni – és saját újdonsült törvényhozó jüani többségét kihasználni –, hogy egy reformjavaslat segítségével gyakorlatilag felhatalmazná a törvényhozó jüant arra, hogy az felelősségre tudja vonni a kormányt, ha annak képviselői például „hazudnak” a törvényhozás előtt. Míg egy ellenzéki képviselő azt magyarázta külföldi újságíróknak, hogy például az amerikai kongresszusra hajazó vizsgálóbizottságok felállításának lehetősége csak növelné a demokráciát és a kormány elszámoltathatóságát, addig a DPP támogatói azt idézték fel, hogy a diktatórikus-autoriter múltú KMT egyszerűen csak ismét el akarja lehetetleníteni őket.
A közelmúlt sérelmeinek kezelése, a tajvani történelem feldolgozása pedig egy újabb olyan terület, ahol William Lainak borzasztó nehéz lesz egyensúlyt találnia úgy, hogy közben a belpolitika se polarizálódjon tovább. Beiktatása előtt egy nappal, május 19-én tartották meg először a Fehérterror Emléknapját, mely főként az 1947–1987/1992 közötti autoriter KMT-uralom mintegy húszezer áldozatának, a kivégzett és bebörtönzött politikai foglyoknak állít emléket. A tajvani elnöki beiktatásra érkező külföldi újságírók egy csapatával együtt több egykori politikai fogollyal is beszéltünk, akik olyan személyes történeteket osztottak meg velünk, melyek egy közép-kelet-európainak egyáltalán nem idegenek. Csakhogy a tajvani társadalom egy jó része a mai napig nincs tisztában sem azzal, hogy a KMT mennyire súlyos jogsértéseket követett el – sem azzal, hogy a szembenézéshez a gyakorlatilag országalapítóként tisztelt Csang Kaj-sek szerepét is gyökeresen át kellene értékelni.
A Transtelex egy egyedülálló kísérlet
Az oldal mögött nem állnak milliárdos tulajdonosok, politikai szereplők, fenntartói maguk az olvasók. Csak így lehet Erdélyben cenzúra nélkül, szabadon és félelmek nélkül újságot írni. Kérjük, legyél te is a támogatónk!
Támogató leszek!